Deres Majestæt.
Hvordan har hertuginden af Orléans det?
- Hun sover hos sin mand. - Ikke i sit eget kammer?
Min bror mente, at det var bedst at lade hende sove der.
Hvilen vil gøre hende godt.
Gid vi alle kan hvile i nat.
Godnat, Deres Majestæt.
Dette er højst usædvanligt, Deres Majestæt.
Min seng er dit sidste stop, før du trækker dig tilbage.
Det lovede du mig. Jeg er træt af at vente på dig.
- Hjælp mig. Jeg beder jer ... - Åh gud!
Min konge!
Hent min livlæge. Nu!
Henriette! Henriette!
- Deres Majestæt ... - Nej.
Hvis luften udgør en risiko for Dem, må De straks forlade værelset.
Luk dørene!
Vi må lægge hende i sengen.
Før Hans Majestæt i sikkerhed! Deres Majestæt ...
Slip mig! Jeg befaler jer!
Forlad mig ikke.
Lad mig vide, når livlægen ankommer.
Hendes liv er i Deres hænder.
- Lad mig høre, hvad der er sket. - Hun sagde noget om en gift.
- Hvordan kan hun vide det? - Det sagde hun.
Hun blødte fra munden og vred sig af smerte i siden.
Hvilken side?
- Det var i højre side. - Ikke første gang. De var her ikke.
En gift skal udskylles. Men det kan forværre en eventuel sygdom.
Jeg skal bruge brækmiddel, trækul, isvand og en klud.
Det var i højre side. Hun har ofte klaget over det.
- Hvor skal vi lægge hende? - Vi kan ikke flytte hende nu.
- Hun kan ikke blive her. - Vi flytter hende ikke!
- Vi har intet valg. Hun bliver her. - Det gør jeg også.
Vent. Intet må indtages, før vi ved, at det er ufarligt.
Gå tilbage med det.
Tror De, at Hendes Højhed er blevet forgiftet?
Jeg tror så mange ting.
Jeg tror, at det her palads er et symbol på vores konge.
På hans magt og hans nation.
Og vores fjender gør alt for at ødelægge det.
Lige siden den første sten blev lagt -
- har Hans Majestæt ventet på dette.
Så tror jeg, at vore fjender vover at forgifte kong Karls søster? Ja.
Jeg ved også, at deres største plan endnu ikke er sat i værk.
- Men hvad, hvis hun bare er syg? - Så må De blot vente lidt på maden.
- Bontemps, hvordan har hun det? - Det er stadig ikke sikkert.
Fabien! Afspær paladset. Ingen må komme ind eller forlade det.
Det er for lyst. Hvem vækker mig?
Hvor blev du af?
Jeg måtte kysse min pude i går. Jeg håber, at du er jaloux.
- Hvad er der? - Vores kære Henriette.
Selvfølgelig besvimede hun. Hun spiser ingenting.
Hun er alvorligt syg.
- Så må jeg ind og se til hende. - Hun er inde hos mig.
- Hun opsøgte mig. - Ja, jeg ville have gjort det samme.
Hvis du vil ind til hende, så gå nu.
Gør dog noget, kvinde!
Jeg må finde årsagen. Det kommer til at gøre ondt.
Bid i den her. Hold hende fast.
Nogen forandring? Er det blevet værre?
Jeg fortryder ikke, at jeg sendte hende.
Hun gjorde både sig selv og hoffet stor ære.
Jeg fortryder det ikke i et sekund.
- Vi er alle stolte af hende. - Ja, det er vi.
Og nu forsøger nogen at knuse mig ved at knuse hende.
Det vil ikke lykkes dem. Jeg har ledt efter Dem.
Da jeg hørte, hvad der var sket, kom jeg straks.
Jeg vil tilbyde min hjælp som Deres undersåt og ven.
Er min søn her stadig?
Grundet afspærringen blev han lukket inde hos sin guvernante.
Hold ham langt væk fra mit kammer. Han må ikke høre hendes smerte.
Jeg kunne tage ham med på en ridetur, Deres Majestæt.
Frisk luft kunne gøre ham godt. Med Deres tilladelse, naturligvis.
Hold hans krop og tanke beskæftiget. Tak.
Vi rider ud i skoven. Men med afspærringen ...
Lad dem passere. Omgående.
Madame, lad Hendes Højhed få lidt fred.
Jeg har brug for en stund til at samle mig.
Hendes Højhed hviler sig.
Men jeg frygter, at vi endnu ikke har set det værste.
- Min bror har altid stolet på Dem. - Det er en ære.
Jeg ved nok ikke, hvordan det føles.
Det her må være skræmmende for hende og hendes nærmeste.
Vi bærer alle på en sygdom.
Vi venter bare på, at den bryder ud.
Vi kan ikke behandle hende i kongens kammer. Hun må flyttes øjeblikkeligt!
- Tænk, hvis giften spreder sig! - Så det er gift?
Det ved vi endnu ikke, Deres Majestæt.
Men faktum er -
- at hun var udsat for et drabsforsøg under rejsen til England.
Og hvis det er gift, hvordan finder vi så den skyldige?
- Ved at eliminere mistænkte. - Det har en anden betydning for mig.
Uanset resulterer det i det ønskede resultat.
Så vi må også afhøre greve og grevinde de Gramont -
- Colbert de Croissy, Thomas Armstrong -
- Thomas Clifford, Henry Bennett, Maitland, George Villiers -
- og hertugerne af York og Monmouth, som alle mødte hende på turen.
- Skulle vi afhøre alle dem? - Vi må gøre det fornødne.
Jeg taler med alle, der har været i kontakt med Hendes Højhed.
- Måske også kong Karl selv? - Ingen er hævet over mistanke.
Du ... Du har gjort det mod hende!
Vi advarede dig. Vi bønfaldt dig. Alligevel hørte du intet.
Du lyttede kun til din egen stræben efter ære.
Hvor meget smerte vil du udstå for at få, hvad du vil have?
- Hvorfor raser du mod mig? - Fordi du fortjener det!
Hele verden rådgav dig.
Dine nærmeste rådgivere opfordrede dig til at vælge en anden!
Men de råd, du lyttede til, kom kun fra én kilde.
Eller muligvis to.
Kom ind!
Marie, værelset er mere beskidt, end da jeg forlod det.
- Hvor er mine penge? - Du får dem, når tiden er inde.
Jeg forstår endnu ikke, hvordan du har gjort dig fortjent til dem.
Det skal være skinnende rent.
Slottet er under lås og slå, Montcourt. Hvad vil De?
Min lejlighed har kun en potte, og jeg vil ikke tisse på trappen.
Skal jeg leve som en adelsmand, må jeg også opføre mig som en.
Mine herrer.
Det siges, at Fabiens mænd er begyndt at efterforske sagen.
Henriettes pige blev hentet i morges. Sophie de Clermont.
Hvad skulle hun have at sige?
- Hun er syg. Hvad er der at sige? - Forhåbentlig ikke ret meget.
Vi må ikke længere blive set sammen. Er det forstået?
Det er vigtigt, at kronprinsen morer sig. Vi er tilbage om et par timer.
- De fulgte Hendes Højhed til Dover. - Det var min pligt.
- De var konstant i hendes nærhed. - Det var min pligt.
- Hvordan var De i kontakt med hende? - Jeg serverede hendes te.
- Hvilken slags te? - Cikorie. Det gjorde hende godt.
Men jeg lavede det ikke selv.
Ved De, hvem der gjorde det?
- Ja, det gør jeg. - Så sig det.
- Hvad skete der med min mor? - Jeg skylder Dem ikke nogen svar.
- Så gør jeg heller ikke. - Jeg foreslår, at De tænker Dem om.
- Hvad har jeg at tabe? - Deres liv, til at begynde med.
Jeg har ikke noget liv.
Min mor løj for mig, så jeg aner ikke længere, hvem jeg er.
De er datter af en huguenot, som konspirerede mod kongen -
- og blev støttet af Vilhelm af Oranien.
Min mor har betalt for forræderiet. Jeg forsøger blot at overleve.
Jeg troede, at De ville hjælpe mig.
Medmindre De ligner Deres mor mere, end De vil indrømme.
En ting kan De være sikker på, monsieur Marchal.
Min mor snørede mange, men ingen mere end Dem.
- Hvem lavede hendes te? - Det gjorde jeg.
Hun vidste, hvad hun skulle gøre og gjorde det af egen fri vilje.
Fordi du bad hende om at gøre det.
Fordi hun er født til at gøre det.
Fordi hun elsker dig.
Uden englænderne kan vi ikke angribe hollænderne.
Du har aldrig forstået dig på politik eller overlevelse.
Staten er en person.
Og en person kan enten hævde sig eller underkaste sig andres vilje.
Vi kræver vores ret eller bliver underkuet.
Du agerede på baggrund af stolthed.
Jeg risikerede livet for din forfængelighed.
Jeg er Frankrig!
Uden mig vil adelen ødelægge landet med skænderier.
Musik, dans, kunst, mode ... Alt det kan forandre et land indefra.
Det kan påvirke folk og få dem over på vores side.
Vi kan ikke invadere hele verden, men de kan se os som et midtpunkt.
Dermed får vi indsatsen hundrede gange igen!
Hvis jeg lærte dig et musikstykke, der gik lige i hjertet -
- og noderne blev brændt, ville du kunne huske det udenad -
- og spille det for 100 mand.
De kunne også spille det og udbrede det yderligere.
Den sang, vi synger her, skal spilles i al fremtid!
Der har du din musik.
Hun kalder ... på Dem, Deres Majestæt.
Reglerne kræver, at han bliver her. Det har altid været undskyldningen.
Så er det bekræftet. Gift.
- Har vi nogen engelske diplomater? - I Paris. Sir Thomas Armstrong.
Beskeden skal nå Paris i aften -
- sir Thomas Armstrong i morgen og via ham London dagen efter.
Når kong Karl hører, at hans søster er blevet forgiftet i Frankrig -
- er det et spørgsmål om tid, før de erklærer os krig.
Jeg tænker også på en anden ting, Deres Majestæt.
Hvis Filip mister sin hustru, kan der ske en magtforskydning.
Henriette styrker Deres position.
Den tøjler Deres brors magt og giver en forbindelse til England.
Hendes bortgang vil desværre svække Dem på alle tænkelige måder.
Min konge ...
Madame de Clermont konspirerede mod kongen.
Hun gav mig navnene på dem, der var loyale mod hende.
Jeg kendte hende kun forbigående.
De kendte hendes onde hensigter.
Er det forbigået Deres opmærksomhed, at alle her har onde hensigter?
Hvorfor kom De tilbage til hoffet?
Jeg blev opmærksom på en trussel mod Hendes Højhed.
Og det var min pligt som adelsmand og som en trofast ven af kongen -
- at oplyse ham om det.
Det har jeg svært ved at tro på.
Men hvis Hendes Højhed skulle gå bort, og De dermed fejlede -
- som De fejlede i forhold til Madame de Clermont ...
Hvad hentyder De til?
I blev set sammen ved flere lejligheder, når I gik tur i haven.
Men der sladres jo altid meget omkring kortbordene.
Hvem kunne tænkes at ville skade Hendes Højhed Henriette?
Skader man hende, skader man kongen. Deres spørgsmål er forkert.
De vil vide, hvem der kan tænkes at konspirere mod kongen.
- Jeg har en idé. - Fortæl.
Min erfaring siger mig -
- at kun de nærmeste kan forvolde den største skade.
Når vi er tæt på, må fjenden tro, at vi er langt væk.
Når vi er langt væk, må fjenden tro, at vi er tæt på.
Jeg så engle.
Når vi er kongens fjende, må vi få ham til at tro, at vi er hans ven.
Hvordan er det at have en konge som far?
Han er vel som alle andre fædre.
Dine fremskridt vil glæde ham.
Men et er at ride for sjov, noget andet er at træne til krig.
- Har du lyst til at lege en leg? - En krigsleg?
Inden De taler med mig, foreslår jeg, at De taler med kongen.
Jeg er Hans Majestæts øjne og ører. Jeg taler med dem, jeg vil.
Det er jeg klar over. Jeg siger det blot for at spare Dem noget tid.
Var De i kontakt med Hendes Højhed under hendes rejse?
Nej, det var jeg ikke.
Men De troede ikke på planen?
Nej, og jeg fremførte min holdning for kongen.
Er De nogensinde enig i Hans Majestæts planer?
Jeg er enig i de fleste af hans planer.
Hvordan kan det så være, at De kritiserer ham så højlydt?
Fordi jeg beder ham om det.
De er omhyggelig, Fabien, men i denne sag tager De fejl.
Kongen har bedt mig om at spille rollen som kritiker og konspirator.
Og lokke fluerne i fælden.
Det sker, at folk klager ...
... men de sande konspiratorer lærer jeg at kende.
De er selv mesterlig til det, Fabien, men jeg foretrækker to kilder.
I er begge englene på mine skuldre.
Lad os finde gifttudsen og flå ham.
Deres Majestæt! Vent lidt.
De fortalte mig, at De gerne ville se dem, der myrdede Parthenays.
Det ønske kan jeg vist opfylde nu.
Har De uddelt kortene? De snyder!
Forlad lokalet!
Ikke Dem, Montcourt.
Lås dørene. Lad ingen komme ind.
Jeg har bedt for Hendes Højhed hele dagen, Deres Majestæt.
- Tror De, at Gud hører Dem? - Det ved jeg ikke, Deres Majestæt.
Hvad med englene?
- Kan De se dem nu? - Nej, Deres Majestæt.
Jeg har hørt mange sige, at de ser engle, inden de dør.
Charlotte de Parthenay, eksempelvis.
Og mange andre, der blev dræbt på min vej.
Besøgende ved mit hof.
Der forekom endda attentater mod mit eget liv.
Og nu ligger Hendes Højhed, min elskede Henriette, før døden.
Jeg ved ikke, hvad De taler om, Deres Majestæt.
Det gør Dem til en løgner, Montcourt.
Nej, Deres Majestæt. Jeg er en trofast ven af kongen.
"Når vi er kongens fjende, må vi få ham til at tro, at vi er hans ven."
- De er et fjols. - Og De er en morder!
- De tager fejl, Deres Majestæt. - Jeg slap en ulv ind!
Jeg reddede Hendes Højhed fra døden.
Ja, for at vinde min tillid. Og derefter forgiftede De hende!
- Nej, jeg vil ikke skade nogen. - De lyver!
God idé. Dræb ham, og giv mig skylden. Det havde jeg også gjort.
Men Deres første hug må være sandt. Det er Deres problem, Montcourt.
De har aldrig talt sandt. Nu har De chancen for at dræbe en konge.
Deres Majestæt ...
Vagter!
Positionen! En, to, tre!
De er død, min herre!
Vis barmhjertighed, Deres Nåde!
Kan du huske vores fort?
- Hvilket? - Det første, vi legede i.
For 100 år siden, eller måske 20.
Vi var på besøg her. Dig, mig og Henriette.
Vi var ude med vores guvernante og besluttede at flygte.
Du løb nordpå, jeg sydpå, og hun vestpå -
- og inden de vidste af det, var vi nede ved møllestrømmen.
Og senere nede ved odden.
Ulvene kunne have taget os, men det tænkte vi ikke på.
Vi var unge, katte med ni liv.
Vi fandt en gammel bygning. Et skur af sten og mos.
Du ville gøre det til dit slot. Men jeg sagde: "Lad os lave et fort."
Og for en gangs skyld gik du med til det.
Vi forsvarede vores positioner mod spanierne hele morgenen -
- og som påskønnelse for din indsats ...
Det var faktisk hende, der fandt den.
En gul spansk topas begravet i mudderet.
Du fik den for din tapperhed.
Dengang var du den eneste, der beskyttede mig -
- som kun en bror kan.
Jeg var så stolt af dig. Det var hun også.
Om så hele verden angreb os -
- havde vi kunnet forsvare os mod alle, der ville os det ondt.
"Husk dette øjeblik", sagde jeg.
"Du må aldrig glemme det."
Men det kan du selvfølgelig ikke huske.
Deres Majestæt?
Hun overlever ikke.
- Hvor længe har hun igen? - Det ved jeg ikke.
Men hun ønsker at se jer begge.
Det gør mig frygtelig ondt, Deres Majestæt. Deres Højhed.
Hun har bedt om at blive båret ud i haven -
- for at være omgivet af sine yndlingsblomster.
Så gør det.
Det ville gøre for ondt. Det ville være den rene tortur at flytte hende.
Så flyt haven herind.
Blæser det i dag?
Er der noget smukkere end duften af blomster i vinden?
Ja. Hende jeg kigger på nu.
Jeg er bange.
- Der er intet at frygte. - Hvordan ved du det?
Kan du huske noget fra før din fødsel?
Hvordan kan du så være bange?
Kan du mærke min hud?
Så kold.
Undskyld. Jeg kunne aldrig elske dig tilstrækkeligt.
Du gjorde dit bedste.
I er begge så flotte.
Åh gud, det gør så ondt at trække vejret!
- Løft hovedet. - Få det til at forsvinde!
- Og nu puden. - Flyt puden, jeg løfter hovedet.
- Få ham ud herfra! - Henriette ...
Giv hende noget smertestillende!
- Hendes hals lukker sig. - Åbn den!
Vi må gøre noget!
Lad mig leve.
Kom nu.
Min elskede ...
Lad mig bade i søen. Mærke solen.
Lad mig mærke solen.
Herre, tag imod mig.
Kan I høre dem? Blomsterne? De synger.
Amen.
De er et fjols!
Når vi er kongens fjende, må vi få ham til at tro, at vi er hans ven.
Kun de nærmeste kan forvolde den største skade.
Vi tager af sted, og vi vender aldrig tilbage.
Det kan jeg ikke tillade.
Jeg beder ikke om tilladelse. Jeg tager bare af sted.
- Udfordrer du mig selv nu? - Jeg ved, hvad det handler om.
- Vi sørger. - Jeg sørger alene.
Du må gifte dig igen. Det er din pligt!
Jeg har fået nok af pligter!
Så går du imod mig.
Med fornøjelse.
Og ofrer din fremtid for at forvolde mig skade?
Hvad ved en konge om ofre?
Lord Rohan?
- De er kommet til skade. - Hør her!
Kun to mænd kan bevæge sig frit mellem omverdenen og hoffet -
- men kun en af dem har aldrig sagt ham imod.
En, der har kunnet undgå vores opmærksomhed: Rohan.
- De sagde, at Montcourt var skyldig. - Han dræbte mange, men ikke hende.
- Hvordan kan De være så sikker? - Kongen advarede mig.
Fjenden ville ramme dem, der stod ham nærmest.
Montcourt prøvede at sige det samme. Kongefamilien må føres i sikkerhed.
- Du godeste ... - Hvad?
Kongens søn, kronprinsen. Rohan tog ham med på en ridetur.
Nej, nej ... Hvis forslag var det?
Tilkald vagten. Tilkald vagten!
Tekster: Lasse Petersen www.sdimedia.com